pirms deviņiem gadiem
Ārā gāž kā ar spaiņiem!
Ceru, ka viņiem izdosies atgriezties.
Uzmanieties! Endijs nāk!
Endij, nāc vakariņās.
Jā! Esmu izsalcis kā vilks!
Neaizmirsti nomazgāt rokas!
Labi, mamm!
-Vai tu viņu redzi? -Nē.
Ar viņu ir cauri.
Viņš pazudīs! Uz visiem laikiem!
Džesij, Baz, Staipi! Uz Mollijas istabu!
Pārējie palieciet tepat!
-Bo. -Kāda situācija?
Pazudusi rotaļlieta. Sānpagalmā.
Billij, Kaziņ un Rūcīt, paceliet aizvirtņus.
Viņām ir vārdi? To tu man neesi teikusi.
Tu neesi vaicājis.
Kur viņš ir?
Tur!
Kā lai pie viņa tiekam?
Operācija "Velkonis"!
-Staipi! -Klausos, Vudij!
Bārbijas!
Aiziet!
Lukturi!
Turies, Tālvadāmais!
Spirāle par īsu!
Tā ir skaista.
Priecājos, ka vecā lampa nonāks labās mājās.
Nopirkām, kad Mollija bija vēl zīdainis.
Mollij, tu tiešām neiebilsti?
Es to vairs negribu.
Paldies.
Kur Vudijs?
Sveiki. Šķiet, ka aizmirsu atslēgas.
-Vudij. -Aši!
Ielavīsimies dzīvžogā, pirms viņš atgriezies.
Vudij, tas nekas.
Ko? Nē! Nē, nē. Tu nevari aizbraukt!
-Endijam būtu labāk... -Vudij!
Es neesmu Endija rotaļlieta.
Ko?
Man laiks doties pie cita bērna.
Vēlreiz pateicos un ļoti novērtēju.
Man prieks. Labi, ka mums izdevās sarunāt.
Bērni katru dienu pazaudē rotaļlietas.
Reizēm tās aizmirst pagalmā
vai ieliek nepareizā kastē.
Un kasti aizved prom.
Mamm, kur Vudijs?
Endij! Nāc iekšā!
Es nevaru atrast Vudiju!
Arlabvakaru.
Visu labu. Brauciet uzmanīgi.
Te tu esi.
Mamm, es viņu atradu!
Labi. Tad nāc iekšā.
Es būšu tavs draugs
Tiecies pretī debesīm!
Es būšu tavs draugs
-Turies seglos, kovboj! Ī-hā! -Kad ceļš šķiet grūts
-Man zābakā čūska! -Un tu esi jūdzēm tālu
no jaukās, siltās gultiņas
Atceries, ko senais čoms tev teica
-Es tiešām būšu tavs draugs -Līdz bezgalībai un tālāk!
Jā, es būšu tavs draugs
Mans kovbojs!
Kāds cits varbūt padevies drusku gudrāks par mani
Lielāks un stiprāks arīdzan
Vudij, ejam!
Tā var gadīties
Taču neviens tevi nemīlēs tik stipri kā es
Tu esi mans labākais palīgs!
ROTAĻLIETU STĀSTS 4
Mēs turēsimies kopā
Un, gadiem ejot
Mūsu draudzība nebeigsies
Tiecies pretī debesīm!
Tu redzēsi - tas abiem mums lemts
Viņi ir izbēguši un dzenas mums pakaļ!
Es būšu tavs draugs
-Pilnā ātrumā uz priekšu! -Es būšu tavs draugs
Es būšu tavs draugs
Šeit kļūst pārāk karsti!
-Kur mana auss? -Tu stāvi man uz kājas!
-Ei, beidz grūstīties. -Piedod!
-Lūdzu, pavirzies tālāk. -Tas bija mans rags.
Līdz bezgalībai un tālāk!
Es zinu, ka tas biji tu, Kartupeli.
Paklausieties. Es taču jums teicu...
Kad mamma tik steidzīgi tīra guļamistabu,
jūs var ielikt skapī.
Cik ilgi vēl jāgaida?
Netrokšņo, Reks.
Dziļu ieelpu, Džesij.
Nomierinies, Staipi. Labs puika!
Šerif, vai man vajadzētu uztraukties?
Nē. Mani puiši ir rūdīti. Viņi izturēs.
Labi. Gādā, lai nesatraucas, līdz būs ziņas.
Jā, kundze.
Kā tu jūties par šo dienu?
Labi. Jā, labi.
Jūtos labi.
Labi.
Mūsu uznāciens! Bonija paēdusi brokastis!
-Tūlīt nāks. -Vai dzirdējāt?
Tūlīt nāks.
Grieziet uzvelkamās atslēgas.
Lai baterijas ir tīras un kājas kustīgas.
Paldies, Vudij. Es pati.
Jā, atvaino. Tev taisnība.
Pilsēta ir atklāta!
Sveiks, mēr!
Baņķieris!
Saldējuma pārdevējs! Cepuru veikala īpašnieks!
Pastnieks!
Un šerifs!
Atā, rotaļlietas!
Ī-hā! Šerifa Džesija!
Rikšo nu, Acīgais!
Sastingstiet! Nevienam nekustēties!
Bonija vienmēr kaut ko aizmirst.
Kuru katru brīdi atgriezīsies.
Tas attiecas arī uz tevi, Ruksi.
Bet tā ir nauda!
Nesaskumi, Vudij? Gan tevi nākamreiz paņems.
Beidz, es nebēdāju. Nieks.
Še, Vudij.
Paldies, Džesij.
Mēs tevi atbalstīsim, draudziņ.
-Es negribu spēlēt konditoru. -Adatbiksi.
Cepuru veikala īpašnieka lomai esmu kā dzimis!
Adatbiksi, atpakaļ uz ceptuvi.
Atvaino, Dollij.
Tu neredzi, ka šobrīd visiem piedraudu?
-Atgriezies skapī. -Es saprotu, tikai...
Uztraucos par Boniju. Viņai vajag rotaļlietu līdzi uz dārziņu.
Nedzirdēji, ko teica tētis? Bonijai būs nepatikšanas.
Jā, bet bērnudārzs ir tik svešāds.
Tas var radīt pārāk lielu pārdzīvojumu bērnam.
Kāds draudziņš viņai varētu ļoti palīdzēt.
Atceros, kā gāju Endijam līdzi uz skolu.
Negribu atkārtoties, Vudij,
bet Bonija nav Endijs.
Nē, protams. Es zinu.
Taču, ja tu...
Visi vietās!
Bonija?
Ko tu tur dari?
Nāc, mums ir jāiet.
Mana lielā meitene.
Nāc, mums jāpasteidzas, labi?
Neaizmirsti mugursomu.
Tev tur ļoti patiks.
Ko tu gribēji teikt, Vudij?
Vudij?
Esam klāt.
Mīļo Bonij, viss būs labi.
Sveika! Vai tu esi Bonija?
Es esmu mis Vendija - tava bērnudārza audzinātāja.
Mums ir īpaša vietiņa, kur nolikt mugursomu.
Vai gribi redzēt?
Lūk, Bonij. Tavs plauktiņš.
Labi, tagad katrs atrodiet vietu pie galda,
lai varam sākt rokdarbus.
Pirmajā dārziņa dienā jums vajadzēs zīmuļu trauku.
Tāpēc šodien uztaisīsim zīmuļu turētāju.
Katrs paņemiet glāzīti...
Izmantosim dažādus rotājumus, lai to izdekorētu.
Sveiks.
Bonij, cik attapīgi!
"Sveiki, esmu Dakšiņš. Priecājos iepazīties!"
Sveiks, Dakšiņ, es arī priecājos.
Es esmu mis Vendija.
Mammu! Tēti! Skat, ko es uztaisīju!
Viņu sauc Dakšiņš!
-Oho! -Cik forši!
Es pabeidzu bērnudārzu!
Nē. Tā bija tikai iepazīšanās.
Bet par to, ka biji tik drosmīga, mums tev ir pārsteigums.
Kāds?
Dārziņš sāksies tikai pēc nedēļas, tāpēc dosimies izbraucienā!
-Dakšiņš arī varēs braukt? -Protams!
Urā!
Un šie vēl teica, lai neeju līdzi uz dārziņu.
Labi tikām galā ar to bērnudārzu, ne?
Trakums, es runāju ar karotdakšu.
Čau, rotaļlietas! Atā, rotaļlietas!
-Viņš aizgāja līdzi uz dārziņu! -Es zināju.
-Nē, draugi... -Gribi Bonijai nepatikšanas?
Protams, nē!
Tevi varēja konfiscēt.
-Ko tas nozīmē? -Atņemt.
-Nē! -Vai ļaunāk.
Tu varēji nozaudēties!
Nē, paklausieties, draugi.
Bonijai šodien labi gāja,
un mēs dosimies izbraucienā.
-Izbraucienā? -Brīvdienas!
Ī-hā!
Bet tad notika kaut kas dīvains.
Bonija sev radīja draugu.
-Kāds malacis. -Jau sadraudzējusies.
Nē, viņa sev uztaisīja jaunu draugu.
Ei, nebaidies.
Iznāc laukā. Nāc.
Aiziet. Nu re.
Nāc nu laukā.
Tev izdosies.
Labi.
Iepazīstieties, tas ir Dakšiņš.
-Ak jel! -Paskat tik!
Skat, cik garas rokas!
-Atkritumi? -Nē.
Nē, rotaļlietas.
Tās visas ir rotaļlietas.
-Atkritumi? -Nē, nē.
Tur ir atkritumi.
Šie ir tavi draugi.
Sveiks!
Atkritumi!
-Nebaidies. -Atkritumi!
Vudij, man ir jautājums.
Ne viens vien. Visi.
Man ir visi jautājumi.
Kāpēc viņš grib pie atkritumiem?
-Jo viņš ir taisīts no atkritumiem. -Atkritumi!
Saprotu, ka tas ir mazliet dīvaini, tomēr uzticieties man.
Atkritumi?
Dakšiņš šobrīd ir Bonijas nozīmīgākā rotaļlieta.
Nozīmīgākā?
Viņš ir karotdakša.
Jā, es zinu, tomēr šī karotdakša,
šī rotaļlieta palīdzēs Bonijai iejusties dārziņā.
Vudij, vai tu drusku nepārspīlē?
Zinu, ka tas ir jaunums,
taču jums vajadzētu redzēt, cik daudz šis mazulis nozīmē Bonijai.
Kad viņa sāka ar to spēlēties,
viņai sejā atplauka vislielākais smaids.
Kaut jūs būtu to redzējuši.
Bonija bija bēdīga,
taču, līdzko uztaisīja Dakšiņu,
viņas noskaņojums pilnīgi izmainījās.
Vudij?
Acumirkli, Džesij.
Mums visiem jārūpējas, lai ar viņu nekas nenotiek.
Kaut kas notika.
Cirks!
Atkritumi.
-Nē, nē! -Nē!
Tu tagad esi rotaļlieta, Dakšiņ! Nāc!
Izbeidz!
-Ei! Nē, izbeidz! -Atkritumi!
Atkritumi!
Pieskatīšu viņu, līdz būs apradis ar istabu.
Dakšiņ?
Kur tu esi, Dakšiņ?
Te tu esi!
Man jau likās, ka pazaudēju tevi.
Nē. Lielā meitene baisa!
Saku vēlreiz, Bonija nav baisa.
Viņa tevi mīl, un tev ir...
Dakšiņ?
Bonija!
Ejam!
Celies un velies!
Kurš grib doties izbraucienā?
Es! Paņemšu līdzi Dolliju, Vizbuli
un Dakšiņu, un...
Dakšiņ? Kur tu esi?
-Viņam tepat vien jābūt. -Dakšiņ?
Dakšiņ!
Paēdīsim brokastis un dosimies ceļā!
Ejam, Dakšiņ!
Ar viņu nav viegli, Vudij.
Vai man palīdzēt viņu pieskatīt izbraucienā?
Nē, es pats.
Būsim iesprostoti treilerī.
Nekur tālu viņš neaizmuks. Es parūpēšos.
Es parūpēšos.
Es nevaru tev atļaut
Es nevaru tev atļaut sevi norakstīt
-Es nevaru tev atļaut -Es nevaru tev atļaut
Es nevaru tev atļaut sevi norakstīt
Vai tu negribi redzēt kā rītos saule lec?
Nē, nē!
Vai tu negribi redzēt kā tā vakaros noriet?
Vai tu negribi redzēt mazo meiteni, kas tevi tā mīl?
Viņai salūztu sirds
Jā!
Ja tu aizietu
-Es nevaru tev atļaut -Es nevaru tev atļaut
Es nevaru tev atļaut sevi norakstīt
Nē, nē!
Nē! Nē!
Tā vien šķiet, ka pats pie prāta nenāksi
Un es nevaru ilgāk vairs tevi glābt
Jau rīt tev nāksies pašam sevi glābt
Man vairs nav ko teikt
Tu tāpat manī neklausies
-Es nevaru tev atļaut -Es nevaru tev atļaut
-Atkritumi, es nāku! -Es nevaru tev ļaut sevi norakstīt
Ejam.
Es nevaru tev atļaut
Es nevaru tev atļaut sevi norakstīt
Es negribu būt rotaļlieta!
-Es nevaru tev atļaut -Es nevaru tev atļaut
Es nevaru tev atļaut sevi norakstīt
Sveiks, draudziņ.
Sveiks, Baz.
Tu jūties labi?
Nezinu, Baz.
Tevis nebija, kad Endijs bija mazs,
tomēr man liekas, ka toreiz tik grūti negāja.
Gribi, lai paņemu nākamo maiņu? Pieskatīšu Dakšiņu.
Nē, tas jādara man.
Iekšējā balss tirdītu, ja es padotos.
Kas tā, tavuprāt, ir?
Kas?
Tā iekšējā balss. Kam tā pieder?
Man pašam.
Tā ir mana sirdsapziņa.
Iekšējā balss, kas ar tevi runā.
Saka, ko tu patiesībā domā.
Interesanti.
Tātad iekšējā balss dod tev padomu?
Kas ir?
Slepena misija neiezīmētā teritorijā. Aiziet.
Kur Dakšiņš?
Ak, nē! Dakšiņ!
Dakšiņ!
Es neesmu rotaļlieta!
Esmu karotdakša.
Klusu!
Esmu domāts zupai, salātiem,
varbūt čili, un tad - atkritumos.
Esmu atkritums!
Brīvība!
Ruksi, cik atlicis līdz nākamajai pieturai?
Apmēram 8,5 km.
Es varu paspēt.
Tiksimies treileru parkā.
Vudij, pagaidi. Vudij!
Dakšiņ!
Dakšiņ, kur tu esi?
Dakšiņ!
Dakšiņ, kur tu esi?
-Panesīsi? -Nē.
Kāpēc man jābūt rotaļlietai?
Jo tev uz pēdām rakstīts Bonijas vārds.
Kāpēc man uz pēdām rakstīts Bonijas vārds?
Tāpēc, ka viņa...
Viņa visu laiku ar tevi spēlējas, pareizi?
Jā.
Un ar ko viņa naktīs guļ?
Ar lielo, balto pūkaini?
Nē, ne jau ar spilvenu.
Ar tevi.
Labi, Dakšiņ.
Tev jāsaprot, kā tev ir paveicies.
Tu esi Bonijas rotaļlieta.
Tu palīdzēsi radīt skaistas atmiņas,
kas viņai paliks uz mūžu.
Ko?
Labi. Es to daru Bonijas labā.
Es to daru Bonijas labā.
Patīk vai ne, tu esi rotaļlieta.
Kaut arī tev tas nepatīk, tu esi rotaļlieta.
Tas nozīmē, ka tev jābūt līdzās Endijam, kad viņš...
Kas ir Endijs?
Es gribēju teikt, Bonijai.
Tev jābūt līdzās Bonijai.
Tas ir tavs pienākums.
Un kāds ir tavs pienākums?
Šobrīd - panākt, lai tu pildi savējo.
-Panesīsi? -Nē!
Kas ir Endijs?
Endijs bija mans bērns.
Tev bija cits bērns?
Jā.
Ilgu laiku.
Un tas bija lieliski.
Es biju mīļākā rotaļlieta.
Man bija uzticēts pārvaldīt istabu.
Rūpējos par rotaļlietu disciplīnu...
Viņš domāja, ka Endija istaba ir planēta?
Oho, tas nu gan ir neprāts.
Tieši tā!
Es arī tā sākumā domāju.
Jā. Kā tas var nekaitināt?
-Paldies! -Nopietni, tas ir...
Tu redzi, kā viņi izaug un kļūst par personību.
Un tad viņi aiziet.
Dodas prom darīt to, ko tev nav lemts zināt.
Nepārproti, gandarījums jau paliek.
Tomēr pēc tik daudziem gadiem attopies,
ka mētājies skapī un jūties...
Nevajadzīgs?
Jā.
Savu nokalpojis?
Tieši tā.
Vudij, es zinu, kas tev kaiš.
Ak tā?
Tu esi tāds kā es.
Atkritums!
Kas tev ir ar tiem atkritumiem?
-Tur ir silti. -Fui.
-Tur ir omulīgi. -Var jau būt.
Un droši!
It kā kāds čukstētu ausī: "Viss būs labi."
Dakšiņ, tu pareizi saki.
Tā Bonija jūtas kopā ar tevi.
-Tiešām? -Jā!
Pagaidi.
-Viņa domā, ka esmu silts? -Aha.
-Un omulīgs? -Aha.
Un reizēm jauki saspiežams?
Arī tas. Jā.
Tagad es saprotu.
Es esmu Bonijas atkritums.
Jā! Pag, ko?
Es esmu Bonijas atkritums!
Nē, ne gluži.
Viņa bez manis jūtas briesmīgi. Ejam! Esmu viņai vajadzīgs!
Jā...
Ei, Bonij, es nāku!
Dakšiņ, lēnāk!
Bonij, es nāku!
Dakšiņ!
Dakšiņ, skaties. Bonija ir tur.
Skrienam!
Vudij?
Bo?
Vudij?
Vai mēs negājām pie Bonijas?
Zinu. Bet varbūt tur ir mana draudzene.
Draudzene?
Draudzene.
Draugs ir...
Draugs ir kā tu un es.
Atkritums?
Kā atkritums, jā.
Un es uztraucos, vai tik viņa nav pazudusi.
Bet, Vudij. Bonija ir tur.
Jā, nogādāsim tevi atpakaļ, pirms viņa pamodusies.
Bo?
Bo.
Bo, Bo, Bo...
-Bo? -Bo?
Vai varam atgriezties pie Bonijas?
Es neredzu tavu draudzeni.
Jā, labi.
Viņas te nav.
Nāc, ejam.
Vai tā ir Bo?
Sveikiņi.
Sveiki.
Atvainojiet, ka iztraucēju...
Nebūt neiztraucējāt.
Mēs bijām izgājuši rīta pastaigā.
Un paskat!
Satikām jūs!
Es esmu Gabija Gabija, un tas ir mans draugs Bensons.
Vudijs. Priecājos iepazīties.
Man arī prieks, Vudij. Un tu esi...?
Tas ir Dakšiņš.
Esmu atkritums.
Viņu uztaisīja mūsu bērns.
Bērns? Šeit rotaļlietām nav bērnu.
Vai esat pazuduši?
Pazuduši? Nē.
Bet meklējam pazudušu rotaļlietu.
Statueti. Agrāk tā atradās uz tās lampas skatlogā.
Viņu sauc Bo Pīpa.
Bo Pīpa?
Jā, es pazīstu Bo.
Tiešām?
Leciet iekšā. Mēs jūs aizvedīsim.
Tas nav nepieciešams.
Nu labi.
Benson, apejies saudzīgi ar jaunajiem draugiem.
Oho, kāda apkalpošana.
Paldies par palīdzību. Jau gadiem neesmu redzējis Bo.
Vai drīkstu vaicāt, kad tevi uztaisīja?
Mani?
Īsti nezinu. 50. gadu beigās?
Mani arī!
Interesanti, vai esam taisīti vienā rūpnīcā.
Vai tas nebūtu vienreizēji?
Jāteic, tu esi lieliski saglabājies.
Es cenšos dzīvot aktīvi.
Skat, tev ir tāda pati skaņas iekārta kā man.
Benson, parādi viņam.
Tas nav nepieciešams.
Es esmu Gabija Gabija, un es tevi mīlu.
Vai, tā jāsalabo.
Ieraksts darbojas, tikai skaņas iekārta salūzusi.
Vai tavējā vēl darbojas?
Ei!
Man zābakā ir čūska!
Interesanti gan! Parādi to.
Varu derēt, ka tas pats ražojums.
Nē, paldies. Manējā ir iešūta.
Vai Bo ir tuvu? Mums vajadzētu...
Drīz atvērs veikalu.
Neuztraucies, aizvedīsim, kur neviens mūs nepamanīs.
Nē, mēs nevaram uzkavēties.
Varat gan.
Mums ir jāiet.
Vēl nevarat iet prom. Tev ir tas, kas man vajadzīgs.
Tur iekšā.
-Atdevu lampu nākamajā dienā. -Tu joko!
Mamm, vai varam iet uz parku?
Harmonija!
Lūdzu, apturiet viņu.
Kas notiek?
Ašāk! Bēgam!
Viņš tuvojas! Es viņu redzu!
Dakšiņ? Mums jātiek laukā...
Vudij!
Labprāt pievienotos jūsu vienībai, zēni.
Bet vispirms nodziedāšu dziesmiņu.
Vecmāmiņ, paskaties, ko es atradu.
-Vai drīkstu ņemt līdzi uz parku? -Protams.
Mamm, viņai ir gana daudz rotaļlietu no veikala.
Lai jau ņem. Neviens tās nepērk.
Paldies, vecmāmiņ!
Ī-hā!
Mamm, vai aiziesim uz karnevālu?
Mēs ejam uz parku. Varbūt vēlāk, mīļā.
Vai Vudijs ir redzams?
Neredzu viņu!
Varbūt vajadzēja izmantot dakšu.
Karote ir drošāka.
Dakšiņ?
Kur Dakšiņš?
Mammu! Tēti!
-Kas noticis, mīļā? -Viss labi?
Nevaru atrast Dakšiņu! Viņš pazudis!
Bonij, būs jau labi.
Gan jau tepat vien ir.
Ja neatradīsi, uztaisīsi sev jaunu.
Nē! Ir tikai viens Dakšiņš!
Paskatīsimies ārā. Varbūt kaut kur izkritis.
Nabaga Bonija.
Mēs viņu atradīsim, labi?
Mums viņš jāatrod, mamm. Esmu viņam vajadzīga.
Vudijam bija taisnība.
Visiem vajadzēja sargāt ēdamrīku.
Kāpēc Vudijs nav atgriezies?
Domā, apmaldījies?
-Baz, ko darīt? -Ko darīt, Baz?
Baz, ko darīt? Ko darīt, Baz?
Ko darīt, Baz? Baz!
-Baz. -Ko darītu Vudijs?
Izlēktu no braucošas mašīnas.
Ko darītu Vudijs?
Slepena misija neiezīmētā teritorijā. Ejam!
Man laikam jāiet.
-Uz kurieni? -Kur tu ej? Kāpēc?
-Varbūt jāiet visiem? -Un tālāk?
Nav laika paskaidrot. Uzbrukumā!
Nav laika paskaidrot.
-Ak, nē! -Baz!
Kāpēc visi lec laukā pa logu?
Vudijs un Dakšiņš pēdējo reizi redzēti uz lielceļa.
Bet kur ir lielceļš?
Jāveic katapultas manevrs!
Pilnā gaitā uz priekšu!
Paldies, iekšējā balss!
Lielceļš.
Es tuvojos, Vudij!
Reāli.
Hei! Sanāciet, ļaudis!
Dodiet piķīti un dabūjiet īstu Bazu Gaismasgadu!
Ei!
Harmonij, mīļā. Saules aizsargkrēmu!
Labi.
Tūlīt atgriezīšos, kovboja kungs.
Labi. Antikvariāts...
Uz turieni!
Vai redzēji viņus? Cik viņu ir?
Pilns autobuss izglītojamo!
Tur jau viņi nāk!
Laiks rotaļām!
Ehē! Laba dieniņa rotaļām, ko?
Piekrīti?
"Sveiks, kovboja kungs, kā tev šodien klājas?"
"Vai tev patika jāt ar zirgiem?"
Gribi pašūpoties?
Pagaidi mani!
Bo?
Ejam.
Bo!
Nespēju noticēt, ka tas esi tu!
-Bo Pīpa! -Vairs necerēju tevi ieraudzīt!
-Kurš bērns ir tavējais? -Un tavējais?
-Neviens. -Neviens.
-Pag, tu esi pazudusī rotaļlieta? -Pazudusī rotaļlieta?
-Cik briesmīgi. -Cik forši.
Es domāju - briesmīgi forši,
ka esi pazudusi.
-Skunkss! -Uzmanies!
Es teicu, nebrauciet tik ātri!
Gandrīz sabraucāt.
Sveiki, draugi!
Drusku mierīgāk!
Labi! Man arī jūsu pietrūka.
Vai tik tie nav Bobijs? Gass?
Kreilītis?
Billija, Kaziņa un Rūcīte.
Pareizi! Piedodiet, zēni.
-Meitenes. -Meitenes! Protams!
Labi, labi.
Apskatīsim tevi. Vai nav jālabo?
Jālabo? Nē, esmu neskarts.
Ei! Labs atradums, meitenes.
-Kur tu ņēmi visu šo mantību? -Šur tur salasīju.
Daži bērni spēlējas nežēlīgi,
cenšos tam sagatavoties.
Cik sen esi viena?
Septiņus brīnišķīgus gadus!
Septiņus?
Tu neticēsi, ko esmu piedzīvojusi.
Nē.
-Ķiķe. -Jā!
Nāc laukā. Gribu tevi ar kādu iepazīstināt.
Nāku lejā.
Kāda situācija? Dosimies ārpus pilsētas?
Oho! Kas tas?
Atceries lupatu lelli, par kuru tev stāstīju?
-To kovboju? -Aha!
Nevar būt!
-Neblenz. -Es blenžu.
Vudij, tā ir Ķiķibaze Vaigbedrīte.
Sveika, Ķiķibaze.
O, tu neminēji, ka viņš ir policists.
Sveicināti, šerif.
Policiste Ķiķibaze Vaigbedrīte. Vadu Mīluļu patruļu Mini-Opolisā.
Jā, glābēju vienību.
Skudras, kāpuri, pundurpūdeļi, zirnekļi.
Kārli! Uz kurieni tad tu?
Kārlis Karavīrs padzirdēja, ka notiek dzimenīte
Meinstrītas spēļu laukumā.
Runā, ka tur esot divas pinjatas.
-Tātad kādi 20 vai 30 bērni. -Jauki!
Jā! Ar Kārli Karavīru spēlēsies!
Jūs nāksiet?
Kā tad! Vudij, tev patiks!
Nē, es nevaru, ser.
Bo, man jāatgriežas pie sava bērna.
-Ko? -Tev ir bērns?
Jā.
Tev nu gan ir paveicies, kareivi.
Tiksimies spēļu laukumā, Pīpa.
Kārlis neaicināts dodas uz ballīti.
Dodamies prom.
Tātad tev ir bērns?
Taču ne Endijs, ko?
Nē, nē. Viņš aizbrauca uz koledžu.
Bet atdeva mūs Bonijai.
-Tev ir maza meitene? -Nevar būt!
Jā. Tā es te nokļuvu.
Kāda cita viņas rotaļlieta netiek laukā no antikvariāta, un man...
No antikvariāta "Otrā iespēja"?
Mēs to zinām.
Lieliski. Lieliski!
Ja zināt veikalu, varēsiet palīdzēt viņu atrast...
Nekādā gadījumā.
Mēs tur gadiem sēdējām plauktā, krājot putekļus.
Bo, cik briesmīgi.
Taču man nav izvēles. Jāatņem tā manta Gabijai.
Labāk nepinies ar to ērmu.
Es tavā vietā samierinātos un ietu mājās.
Bet Bonijai viņu vajag, lai iejustos bērnudārzā.
Bērni katru dienu pazaudē rotaļlietas. Bonija tiks tam pāri.
Nē, nē...
Bonijai viņu vajag tā, kā Mollijai vajadzēja tevi.
Meitenes, diemžēl Mollijas te nav.
Mollija? Nezināju, ka tev bija bērns.
Tas bija sen.
Bo bērns bija īpašs.
Piemīlīga meitenīte,
bet šausmīgi baidījās no tumsas.
Tikai kādu laiku.
Vienkārši sākumā tevis nebija.
Visām rotaļlietām lūza sirds,
klausoties, kā Mollija naktīs raud.
Tad istabā ienāca Bo.
Viņas lampa palīdzēja Mollijai justies droši.
Mamma atļāva atstāt Bo ieslēgtu visu nakti.
Nezināju, ka tev tik mīksta sirds.
Mollija mēdza iemigt, uzlikusi roku uz Bo kājām.
Labi! Es sapratu.
Bo, manam bērnam vajag to rotaļlietu.
Vai tu palīdzēsi? Kā vecajos labajos laikos.
Labi, labi.
Paldies!
-Paldies! -Labi.
Laikam piekritām. Laižam!
Antikvariāts "Otrā iespēja". Mudīgi.
Ei, ei!
Benson, vai esam beiguši?
Lieliska sajūta!
Paskat tik! Gluži kā jauns.
Jā. Paldies, Benson.
Kad atnāks Vudijs?
Kā jau teicu, drīz.
Viņš tevi neaizmirsīs.
Kā tu to zini?
Tev uz pēdām uzrakstīts tava bērna vārds.
Uz kociņiem.
Tas tevi padara īpašu.
Arī Vudijs tā saka.
Interesanti.
Čau, vecmamm! Atkal esam klāt!
Viņa atkal atnāca.
Kas ir viņa?
Harmonija.
Pagaidi,
viņa paņēma Vudiju.
Vai tik pazaudēja?
Nē. Mana Harmonija ir nevainojama.
Dakšiņ, ir tējas laiks.
-Ko tas nozīmē? -Es parādīšu.
Gabija Gabija DRAUDZĒSIMIES!
Nedaudz piena, divi cukura graudiņi.
Esmu trenējusies. Kā es izskatos?
Drusku augstāk.
Atcel mazo pirkstiņu.
Skaisti!
Garda!
Harmonij, mīļā, es aizeju.
Nāc samīļoties.
Atā, mamm. Es tevi mīlu.
Kad manu skaņas iekārtu salabos,
man beidzot būs cerība.
Kas attiecas uz mūsu draugu Vudiju,
es gribu zināt pilnīgi visu.
Ak jā, Vudijs.
Pazīstu viņu visu mūžu. Divas dienas!
Vai zināji, ka Bonija nav viņa pirmais bērns?
Viņam bija cits bērns - Endijs.
Un, manuprāt, viņš joprojām viņu mīl.
Ei, Gaismasgad.
Paskaties uz augšu, astronautiņ.
Ja tu domā, ka vari te ierasties un ieņemt galvenās balvas vietu,
-tu kļūdies! -Smagi kļūdies!
Jūs nesaprotat. Es cenšos...
Apiet sistēmu un tikt pie bērna? Jā, mēs zinām.
Nē, man vajag...
Bērnu, kas tevi lutinās ar beznosacījumu mīlestību?
-Mēs visi to gribam, čomiņ. -Jā, mēs visi!
Palīdziet man tikt prom.
Es tev palīdzēšu. Ar kāju!
Sadod viņam!
Sadod viņam.
Trusi, ko tu dari?
Nevaru viņu aizsniegt. Palīdzi taču.
Atvaino, Pīlēn. Neprotu lasīt domas.
Kas tur ko nesaprast?
Tu gribi, lai pasaku skaļi?
Ko?
Ar tik īsām kājām bez tavas palīdzības nevaru aizsniegties.
Lūk, par ko es vienmēr runāju, Trusi.
Tev ir jāsāk vienreiz klausīties.
Kā tev patika, krāpniek?
Jā!
Līdz bezgalībai, un ar kāju pa pauri!
Tāltālā galaktikā tu dabūji ar kāju pa pauri!
Bladāc!
Kā lai es tieku prom?
Šī planēta ir indīga.
Noslēdzu skafandru, lai taupītu skābekli.
Visumā neviens nedzird tavus kliedzienus!
Laid mani vaļā!
Atkraties!
-Tātad tā izpaužas gravitācija. -Tieši tā.
Ei, uz kurieni tu?
Tūlīt pat nāc atpakaļ, kosmonaut!
Pakar mūs atpakaļ vietā!
Trusi, ko tu dari? Viņš aizbēg, skrienam!
-Es cenšos! -Nu taču!
Antikvariāt, mēs tuvojamies!
Bo, kāpēc tu braukā apkārt ar skunksu?
Skunkss!
Sapratu. Attapīgi.
Desiņu kaste!
Kāpēc jūs tik slikti vadāt?
Jums ir sešas acis.
Paldies par piezemēšanos.
Nāc, seko man.
Man nesāp.
-Sejas izteiksme! Pārsmieties. -Man nesāp.
Tā notiek bieži.
Līmlenti!
Tīri laba paslēptuve.
Jā. Skunkss lai paliek.
-Salabosim vēlāk. -Labi.
Šādi būs jautrāk.
Aizvedīsim tevi uz to veikalu.
Stāsti. Kas jums ar to kovboju ir?
-Nekā nav. -Kā tad!
Nemaldini sevi. Kovbojam ir bērns.
-Ķiķibaze... -Tici man. Esmu to pieredzējusi.
Tu zini par mani un Hīmenu. Es nelepojos.
Viņš nāk!
-Pasaulīt... -Kas ir?
Nē, ne tu.
Antikvariāts "Otrā iespēja" - taisni priekšā.
Pie ieejas ir daudz gājēju.
-Visvieglāk iekļūt caur jumtu. -Caur jumtu!
Dodamies iepirkties.
Turies!
Kā tu te nokļuvi?
Tevi taču atdeva citai ģimenei.
Tu taču zini, kā notiek.
Mazā meita izauga, un es vairs nebiju vajadzīga.
Man ļoti žēl, Bo.
Kurš ilgojas pēc bērnistabas,
ja pieder šāds plašums?
Uz ko tu tā skaties, šerif?
Ko?
Es ne... Ne uz ko.
Es skatījos uz veikalu. Tur.
Uz antikvariātu.
-Ķiķibaze, skaiti. -Pieci.
-Kāpēc jāskaita? -Četri.
-Tu gribi nokļūt veikalā? -Trīs. Divi.
Viens!
Kaut kur jābūt tai lielceļa nobrauktuvei.
Kur tā ir?
Meteorītu lietus! Uzmanies!
Vudij?
Malacis, iekšējā balss.
Kā klājas tev? Kā patīk jaunais bērns?
Bonija? Viņa ir lieliska.
Džesijai ļoti patīk.
Džesija ir kopā ar tevi?
Jā, visa kompānija.
Pareizāk sakot, lielākā daļa.
Un kas ir ar Reksu?
Jā, ir Rekss, Acīgais, Staipis,
-Kartupelis. -Bazs?
Jā, arī Bazs.
Gribu redzēt viņa sejas izteiksmi, kad uzzinās, ka atradu...
-Bo Pīpa? -Baz!
-Mans pārvākšanās biedrs! -Baz?
Kāds prieks tevi redzēt!
Vudij, tā ir Bo Pīpa!
-Ko tu šeit dari? -Ko tu šeit dari?
Bazs... Bazs Gaismasgads steidzas palīgā!
-Trīs gadus! -Trīs gadus!
Trīs gadus karājāmies un gaidījām bērnu!
Man žēl, ka tā sanāca.
Sabojāji mums dzīvi. Nokaunies!
Kas viņi ir?
-Gaismasgads mums apsolīja bērnu. -Ko?
Neapsolīju.
-Ei! Acumirklīti! -Aizrijies!
Nu jau pietiks, izbeidziet!
Izbeidziet!
Puiši, beidziet kauties.
Puiši, man ir bērns!
Tev ir bērns?
Īsts bērns?
Cilvēka bērns, nevis kazlēns?
Jā. Atlaidiet Bazu un nāciet līdzi.
Aizvedīšu jūs pie Bonijas.
-Mēs dabūsim bērnu? -Jā!
Mēs dabūsim bērnu?
-Mēs dabūsim bērnu -Bērnu
-Mēs dabūsim bērnu -Labi, ejam
-Mēs kaut ko dabūsim -Dabūsim, jā
-Kur Dakšiņš? -Gari jāstāsta.
-Bērns, dabūsim bērnu -Bērnu, bērnu
-Mums būs bērns -Bērnu, bērnu
Viņa nekur nav.
Dakšiņš ir pazudis.
Mīļā, man ļoti žēl.
Labi. Paskatīsimies vēlreiz ārā.
Bet tad mums jādodas ceļā, labi?
Viņi taisās braukt prom!
-Prom? -To nedrīkst pieļaut!
Man lec virsū panika!
-Ei! Uzmanīgāk, čomiņ! -Ko lai iesākam?
-Mums viņi jāaptur! -Kā?
Varētu panākt, lai tēti ieliek cietumā.
Vai atgriezties pagātnē un brīdināt Vudiju par nākotni.
-Neprāts. Laiks ir plakans aplis. -Džesija!
Man žēl, Bonij.
Visur izmeklējāmies. Tagad mums jādodas ceļā.
Vai varam atstāt zīmīti Dakšiņam,
lai viņš zinātu, kurp devāmies?
Viņam jānāk līdzi uz dārziņu.
Jūs ņirgājaties? Es nevaru...
Viss ir lieliski. Tikko to nopirku.
Labi! Tētis tagad lietos stiprus vārdus.
Varbūt aiziesim uz karnevālu?
Vai pastaigāsim pa pilsētas veikaliņiem?
Ko tu izdarīji?
Mēs nekur nebrauksim, ja sapratāt mājienu.
-Izcili! -Tas bija ģeniāli!
Malacis, Džesija!
Bazs un Vudijs jau noteikti ir atceļā.
Dakšiņš ir tur iekšā?
Jā.
Pag, man ir jautājums.
Kurš būs mīļāks Bonijai - Pīlēns vai es? Saki es.
-Nē, saki Pīlēns. -Trusis.
Zēni, rotaļu laiks beidzies.
Sekojiet man.
Turēsimies kopā un rīkosimies klusu. Sapratāt?
Protams. Ej pa priekšu.
-Tu smejies? -Paej nost.
-Pats paej nost. -Izbeidz grūstīties.
Izbeidz.
Ak vai! Tai aitai ir trīs galvas!
Nē, nē!
Kas ir? Visas sešas acis ielūkojās man dvēselē.
Rādīsies murgi.
Visticamāk, tur ieslodzīts tavs Dakšiņš.
Tad jau nav tik traki.
Tikai nevajag rādīties acīs manekeniem.
Ne tikai manekeniem.
Ap viņas vitrīnu ir tukšas ejas.
Pa tām klaiņo Pūķis.
-Ar kaķi mēs tiksim galā. -Nē.
Ne ar šo.
Vai tā izskatās mūsu iekšas?
Tik daudz pūku.
Kā, tavuprāt, lai tiekam augšā?
Varētu doties pāri pa augšu.
-Kā? -Būs tālu jālec.
Mēs zinām, kas mums palīdzēs.
Bonij, paskaties.
-Tik daudz foršu lietiņu. -Bonija?
Tūlīt pat jādabū Dakšiņš!
Vudij, ne...
-Turamies pie plāna. -Labi.
-Sekojiet man. -Sapratu.
Vudijs mētājas skapī? Ar viņu nespēlējas?
Jā, viņš teica, ka esot nevajadzīgs.
Cik briesmīgi.
Tik skaisti mati...
Ko tu dari?
Jāturas pie plāna.
Bet tā ir Bonija. Viņa...
Vai varam aiziet arī uz karnevālu?
...ir tur.
Ejam. Netrokšņo.
Cerēsim, ka manekeni nav...
Manas aitas!
Ko es teicu? Es vadu, tu seko.
Bo, piedod. Saki, kā varu palīdzēt.
Tu tiešām gribi palīdzēt?
Tad nemaisies pa kājām. Es dodos atgūt savas aitas.
Un kas būs ar pārējiem?
Ķiķibaze zina, kas darāms.
-Lūdzu. -Lūk, mērķis.
Ir jādabū tā atslēga.
Tikai tā varēsim iekļūt vitrīnā.
Tu joko. Kā lai mēs to izdarām?
Skaidrs.
Zināt, atstājiet to mūsu ziņā.
Mēs zinām, kas darāms.
Kur jūs abi uzradāties?
Atslēgas! Atdod! Kur ir?
Dod atslēgas!
Tā gan mēs nedarīsim.
Jā, piekrītu. Pārāk uzkrītoši.
Taisnība. Jārīkojas neuzkrītošāk.
Varbūt "Viens, divi - gatavs"?
Jā.
Atslēgas! Dod tās šurp! Kur ir?
-Jūs jokojat. -Nopietni?
Labi. Tu tikai...
Labi. Tad...
Kā būtu ar veco "Mīkstuļu traci"?
Laba ideja!
-Uz ko tas viss vedina? -Nepārtrauc!
Ko saki?
Tā nenotiks. N-Ē.
Tu gribi tās atslēgas vai nē?
Kas jums lēcies?
Kas lēcies?
Mēs piedāvājām trīs ģeniālas idejas.
Viena lieta ir teikt "nē", cita lieta - to pamatot.
Kā lai tiekam pie atslēgas?
Tu joko?
Nopietni?
Vudijs ir atgriezies?
Un ar viņu tiešām ir Bo Pīpa?
Paldies, Benson.
Liec visiem sagatavoties.
Vudijs atgriezies!
Es nāku, Bonij!
Bonija.
Vispirms jāsagatavojas viņa atbraukšanai.
Jāsagatavojas?
Vai tu proti spēlēt paslēpes?
Nē, bet izklausās sarežģīti.
Pavisam vienkārši.
-Es tev iemācīšu, labi? -Labi.
Vispirms vienam no mums
ir jāatrod vietiņa, kur paslēpties...
-Baisi. -...bet otrs tikmēr skaita līdz 10
un tad iet meklēt.
Ko mēs darām?
Stāvi tur un nerunā.
Runāšu es.
Sveiks, Tinij!
Prieks tevi redzēt.
Jā, viņš ir kopā ar mani.
Draugs? Nē, nē.
Mans kalps.
-Sveiki, draugi. -Bo!
Sen neesat redzēti.
Neizturēji ārpasaulē?
Sveiks, Dag. Redzēju tavu otro pusīti veikalā.
Kad sapinies ar kaķi, jārēķinās ar nagiem.
Bo ir atgriezusies!
-Burvju bumbai taisnība! -Atvainojiet.
-Piedodiet. -Ko tu šeit dari?
Veikalā nopirktās mantas atpakaļ nepieņem!
Bo, palīdzi man. Vajag bateriju.
Laiks šo vilcienu iekustināt!
-Sarunāts. -Palīgā!
Krāpnieks.
Vai esi redzējis Djūku?
Viņš ir dibentelpā.
Izvizinājies 40 skolas autobusos un atgriezies manā dzīvē.
-Sveiks, Djūk! -Kas ir tas kovbojs?
Djūk, tas ir Vudijs. Vudij, tas ir...
Djūks Bumbums. Izcilākais Kanādas triku meistars.
O, jā!
Jā!
Viņš pozē.
Djūk?
-Djūk, mums vajag... -Pagaidiet. Vēl vienu.
O, jā! Kādiem vējiem, Pīpa?
Mums vajag tavu palīdzību.
Gabija Gabija sagrābusi viņa mantu un manas aitas.
Nē. Billiju, Kaziņu un Rūcīti? Manas meitenes.
Kāpēc sapinies ar Gabiju Gabiju? Neesi taču tik naiva.
Jā, kādai rotaļlietai likās laba doma
iemaldīties ejā.
Izklausās neticami.
Tiešām neticami.
Visi zina, ka labākais ceļš ir gar skapju aizmuguri.
Tas tiešam būtu labāks ceļš.
Šī rotaļlieta izklausās pilnīgi dumja.
Tieši tā!
Pag, tu esi tā rotaļlieta?
Plāns būs šāds.
Mums jāpārlec pāri ejai uz Gabijas vitrīnu.
-Un to izdarīsi tu. -Nē.
-Djūk. -Nekā.
-Djūk? -Nekādā gadījumā!
-Djūk. Djūk! -Negribu. Nepieņemu.
-Djūk. -Atsakos.
Lūdzu, Bumbuma kungs. Tas ir svarīgi. Mans bērns...
Tev ir bērns?
Djūk, parādi mums vēl kādu pozu!
-Man arī bija bērns. -Ak nē.
Režans.
Režans tā priecājās, kad mani saņēma pēc Ziemassvētkiem.
Laimīgākie Otrie Ziemassvētki manā mūžā.
Tas ir Djūks Bumbums uz triku mocīša!
Bumbum!
Biju gatavs beidzot darīt to, kam biju radīts.
Bumbum!
Kad Režans saprata, ka nelecu tik tālu kā reklāmā...
Tā ir reklāma! Tā nav patiesa!
Režans mani aizmeta!
Tas nav godīgi!
Kāpēc, Režan? Kāpēc?
Labi. Nomierinies, Djūk.
Tas bija sen.
Mums vajag rotaļlietu, kas prastu avarēt uz Gabijas vitrīnas.
Avarēt?
Kurš katrs Djūks prot piezemēties,
bet tu vienīgais proti avarēt.
-Tiešām? -Jā!
Aizmirsti Režanu un reklāmu.
Esi tu pats, Djūk.
Esi tas, kurš lec un avarē!
Būt sev pašam.
Kurš ir Kanādas veiksminieks?
Bumbums?
Kurš ir dižākais Baltajos ziemeļos?
Bumbums!
Kurš ir spožākais pārdrošnieks Kanādas vēsturē?
Djūks Bumbums!
Vai varēsi izdarīt lēcienu?
Jā, Kanāda!
-Dabūjām sev šoferi. -Jā!
Ī-hā!
Klau, Bo!
Ķiķe! Tu atnāci!
Malači!
Kā jūs to dabūjāt?
Kā lai dabūjam atslēgu?
-Tas bija grūti. -Ļoti sarežģīti.
-Izglābāmies par mata tiesu. -Jā.
Tāpēc ņem par labu.
Labi. Ķeramies pie lietas.
Es jums to iesaiņošu.
Lai mājupceļā nekas neatgadītos.
Labi. Pirkšana dos mums vairāk laika.
Gaidiet.
Tagad skrienam!
Cik ilgi tu šeit nodzīvoji?
Nezinu. Pāris gadu.
Negribēju sēdēt plauktā un gaidīt, kad dzīve sāksies.
Tāpēc aizgāju.
Oho.
Pazudušās rotaļlietas dzīve tev padodas labāk nekā man.
Šerif.
Tu pārāk noniecini sevi.
No tevis sanāktu lieliska pazudusī rotaļlieta.
Un tu nekad vairs nedzīvosi bērnistabā, ko?
Nē.
Un ceļojošais karnevāls ir mūsu iespēja lēkt ratos
-un pamest šo pilsētu. -Tu aizbrauc?
Skaidra lieta.
Tev nekad negribas paceļot un apskatīt pasauli?
Bez bērna?
Nē. Šai vecajai rotaļlietai nevar iemācīt jaunus trikus.
Un kā vēl var.
Kā tu gadījies šajā veikalā?
Ieraudzīju tavu lampu skatlogā
un iedomājos, ka varbūt esi te.
Tā nu es...
Oho.
Jā.
Paskat tik!
Vienīgais, kas man šajā veikalā patika.
Tas būs pamatīgs lēciens - tev un Djūkam.
Man?
Es tev neteicu? Tu brauksi ar viņu.
Ak tā?
Lai sprāgst!
Būs labi, Djūks ir vislabākais.
Jā, avarētājs.
Aiziet!
Brauc!
Režans.
Tā ir reklāma. Tā nav patiesa!
Es nevarēšu! Piedod, Režan!
Nē, nē!
Kas jauns, mincīt?
-Dakšiņ? -Meitenes?
Dakšiņ, kur esi?
Tu mani nekad neatradīsi.
Dakšiņ?
Vudij! Kā tu mani atradi?
-Bo, es viņu atradu! -Sveiki.
Pag, viņš ir īsta dakša?
Bo! Bo!
Baz! Manekeni nozuduši!
Ko? Kur tie palika?
Tagad mēs varam iet!
Nē, man jāatrod savas meitenes.
Sveiks, Vudij.
Sveika, Bo.
-Kur manas aitas? -Jā!
Skat! Vudijs mani atrada!
Ņemiet trusi! Esmu pārāk skaists, lai mirtu!
Ak nē!
Vudij!
Es gribu tikai aprunāties.
Jā, ar manu skaņas iekārtu!
Velc!
Tu esi mans mīļākais palīgs.
Kāds saindējis dzirdinātavu!
Labprāt pievienotos jūsu vienībai.
Tiecies pretī debesīm!
Meitenes!
Izbeidziet.
Nē! Dakšiņ!
-Mums ir jāiet! -Pagaidi!
Dakšiņ!
Vudij!
Bonijas mugursoma?
Ķiķibaze!
Nelaidiet prom Vudiju!
Ķerieties klāt!
Djūk, dabū mūs prom!
Jā!
Kis, kis, kaķīt!
Pag, nav Dakšiņa!
Vudij!
Dakšiņ!
Visi veseli?
Būs labi.
Trusi?
Trusi! Nē, nē!
Nē, nē!
-Trusi! -Viss būs labi.
Dakšiņš vēl ir iekšā.
Varam paspēt, pirms viņu ieslēdz.
Tu gribi, lai tur atgriežamies?
Knapi dzīvi palikām.
-Vudij, labāk nogaidīsim. -Nē, nē.
Nav laika. Mēs varam tikt iekšā.
-Es redzēju Bonijas... -Es saskaitīju tikai četrus manekenus.
-Bet mugursoma... -Mūsu ir vairāk, uzvarēsim.
Vudij, paskaties uz mums!
Neviens neiet tev līdzi. Viss beidzies.
Nē, nē. Mēs tērējam laiku. Mēs to varam.
-Liecies mierā. -Tas nav tā vērts.
Jā, klausi viņu!
-Neviens to nevēlas! -Es vēlos!
-Kāpēc? -Tāpēc!
-Kāpēc? -Vienkārši tāpēc!
-Kāpēc? -Man nekā cita nav ko darīt!
Nekā cita man vairs nav.
Tātad mēs pārējie neesam svarīgi?
Tā es negribēju teikt.
Bonijai vajag Dakšiņu.
Nē. Tev vajag Boniju!
Ieskaties patiesībai acīs - pasaulē ir daudz bērnu.
Ne tikai tas, kuram esi pārāk pieķēries.
Tā ir uzticība.
Pazudušai rotaļlietai to nesaprast.
Ne jau es esmu pazudusi.
Ejam prom.
Mums jāpaspēj uz karnevālu, kas no rīta dosies ceļā.
Ejam.
Atradīsim paši savu bērnu.
Tu esi jucis.
Bo!
Atā, Vudij. Lai veicas ar Boniju.
Vudij, tu darīji visu, kas tavos spēkos.
Laiks doties mājās.
Nē.
Vudij.
Es nepametu rotaļlietas, Baz.
Jā, bet tu pamet...
Ne tagad, ne turpmāk.
Un viņš mani pameta.
Ko nu, iekšējā balss?
Misija izpildīta. Atgriezies bāzē.
Atgriezties treilerī? Kas būs ar Vudiju?
Mēs dodamies mājās, kosmosa kareivi.
Griezies atpakaļ, šī planēta...
Atkāpjamies! Pārāk...
Aiziet! Laiks lidot! Izej no... Atpakaļ... Bēdz...
Prom! Atgriezies Zvaigžņu vienībā.
Labi. Labi.
Liels paldies, iekšējā balss.
Mīļā Harmonij, palīdzi man aizslēgt veikalu.
Labi. Vai tad aiziesim uz karnevālu?
Labi.
Sveiks, Vudij.
Es zināju, ka tu atgriezīsies.
Tu mani nepazīsti.
Pazīstu gan.
Tevi pameta skapī nevienam nevajadzīgu,
tu nezināji, vai ar tevi vēl paspēlēsies.
Bez Dakšiņa es prom neiešu.
Šķiet, vienā lietā mēs esam vienisprātis.
Kādā?
Atbalstīt bērnu, tā ir cēlākā rīcība, uz kādu rotaļlieta spējīga.
Labi.
Es biju bojāta, kad mani izņēma no kastes.
Spēju vien iztēloties, kā tev gājis.
Tu tik ilgi biji kopā ar Endiju.
Biji līdzās, kad viņš mācījās braukt ar riteni,
mierināji, kad viņš nobrāza celi.
Ar lepnumu vēroji, kā viņš pieaug.
Un tad tev gadījās otra iespēja ar Boniju.
Tu viņu mierini, uzsākot dārziņa gaitas,
palīdzi visgrūtākajos brīžos.
Tu esi bijis viņiem līdzās priekos un bēdās.
Lūdzu.
Pasaki pavisam atklāti.
Vai tas bija tik brīnišķīgi, kā man šķiet?
Bija gan.
Es lūdzu iespēju piedzīvot kaut vienu tādu mirkli.
Es atdotu visu, lai mani tā mīlētu.
Tikai atdod man Dakšiņu.
Bonijai viņš ir vajadzīgs.
Protams.
Caurā riepa salāpīta!
Vudij, pasteidzies taču.
Kur viņš ir?
-Baz! -Baz!
-Kur Vudijs? -Un Dakšiņš?
Mums ir sarežģījumi.
Viņi jāpārtver antikvariātā.
Kā lai to izdarām?
Pārbaudīsim, vai viss ir.
Beidzot.
Tas nekas. Kuru katru brīdi
Bonija pamanīs, ka pazudusi mugursoma.
Viņa atskārtīs, ka aizmirsusi to antikvariātā,
un mēs dosimies turp.
Labi. Izskatās, ka viss ir.
-Esi gatava, Bonij? -Jā.
Lieliski. Braucam prom.
Tā, ģēnij, ko nu?
Skenēju perimetru. Lāzers ar pilnu jaudu!
-Baz, ko tu dari? -Es domāju.
Mīļā, izslēgsi to rotaļlietu?
Jā, tūlīt.
Uzbrukumā! Meteorītu lietus! Uzmanieties!
Slepena misija neiezīmētā teritorijā. Aiziet!
Bazs Gaismasgads steidzas palīgā!
-Bonij, kā viņu izslēgt? -Pilnā ātrumā uz priekšu!
-Atveriet lūku! -Es nezinu.
Esam palikuši divatā, kadet.
Trauksmes signāls nāk no tās raķetes.
Iemet to atvilktnē.
Līdz bezgalībai un tālāk!
Tava mugursoma ir antikvariātā! Aiziet!
Ak nē, mana mugursoma!
Es aizmirsu mugursomu antikvariātā!
Tiešām?
Labi, piestāsim tur un to paķersim.
Tas kovbojs nu gan ir nekaunīgs. Ko viņš iedomājas?
Tieši tā! Par daudz atļāvās.
Pareizi darīji, ka pameti viņu.
Hei, aitu meita!
Ceļš ir brīvs.
Dodieties uz centru.
Kad karnevāls rīt brauks prom, paslēpsimies tur.
-Nekā nebija! -Piebāzt!
Vienreizēji.
Turieties kopā ar mani. Būs labi.
-Gatavi? -Nē!
Un vēl kas, Vudijs lūdza tavu palīdzību.
-Uzmanību... -Un pēc tam tā izturējās?
-...gatavību... -Viņš domā tikai par sevi.
Nē!
Tu kļūdies.
Vudijs vienmēr rīkojas sava bērna interesēs.
Citus pakļaujot briesmām.
Tik neprātīga uzticība ir...
Kā lai viņu nemīl?
Pag, ko tu teici?
Ei, Bo! Kāds ir plāns?
Apgaismo mani.
Lieniet iekšā! Mēs atgriežamies.
Mēs tikko ieradāmies.
Jūs dzirdējāt Bo! Atgriežamies!
Kustiniet plīšu! Laižam!
Tu esi mans iecienītākais...
Urā!
Tu esi mans labākais draugs. Spēlēsimies visu dienu!
Benson, vai tu dzirdēji?
Vai nav brīnišķīgi?
Laiks dzert tēju.
Paldies, Vudij. Paldies!
Tevis dēļ piepildās visi mani sapņi.
Paldies!
Ņem par labu.
Ir laiks, Benson.
Paliec sveiks, Dakšiņ. Man pietrūks mūsu sarunu.
Man arī. Lai veicas, Gabij.
Paldies, manu mazo ēdamrīk.
Atā, Gabij! Atā, Benson!
Viņš ir biedējošs.
-Sveicināti. -Sveiki.
Bonija?
Kā varu jums palīdzēt?
Mēs zvanījām par mugursomu.
Es to neatradu.
Droši pameklējiet paši.
Aši! Pirms viņa to atradusi!
Skat! Tur ir Harmonija.
Tu dari mani laimīgu. Būsim labākās draudzenes.
Izšķirošais brīdis!
Mēs dodamies mājās, Dakšiņ!
Dakšiņ!
Nē, Vudij, paskaties! Tas tiešām notiek!
Es esmu Gabija Gabija, un es tevi mīlu.
Man nāk raudiens.
Kas tev tur ir?
Es atradu vecu lelli.
Vari to ņemt, ja vēlies.
Nē.
Kas notika? Gabijai bija jākļūst par viņas lelli.
Rekur mana mugursoma!
Mamm, tā ir šeit.
Dakšiņ!
Mamm, es viņu atradu!
Viņš ir te!
Ieliec somā, lai atkal nepazūd.
Bet kas būs ar Gabiju?
Dakšiņ, paklausies uzmanīgi.
Tas ir svarīgi.
Saki Bazam, lai dabū treileri pie rotējošās atrakcijas.
Saprati?
Skaidrs. Kas ir rotējošā atrakcija?
Atrakcija ar spuldzēm un zirdziņiem.
-Tu domā karuseli. -Jā!
Karuseli. Tiekamies pie karuseļa.
Skaidrs.
Gabij! Klau, Gabij!
Vari ņemt atpakaļ savu skaņas iekārtu.
Man to vairs nevajag.
Un kā vēl vajag.
Harmonija nebija tava vienīgā iespēja. Mums jāpasteidzas. Ejam!
Nē. Harmonija bija mana iespēja.
Mans laiks pagājis.
Lūdzu, ej prom.
Vai dzirdi?
Kāds draugs man reiz teica:
"Pasaulē ir daudz bērnu."
Un vienu no viņiem sauc Bonija.
Viņa tevi gaida.
Tikai to vēl nezina.
Un ja nu tu kļūdies?
Visu atlikušo mūžu plauktā sēdēdama,
tu to neuzzināsi, vai ne tā?
Viņam taisnība.
Iemācījos to no pašiem labākajiem.
Nāc, Gabij.
Aizvedīsim tevi pie Bonijas.
Karuselis?
Jā, tā rotējošā atrakcija ar spuldzēm un zirdziņiem.
Vudijs lika sagaidīt viņu tur.
-Tu joko! -Kā lai to izdarām?
Mēs varētu...
Nesūtīsim tēti uz cietumu.
Ar tevi nav interesanti.
Kreisais pagrieziens pēc 800 metriem.
Pagaidiet. Man ir ideja.
Skunkss!
Pārāk daudz cilvēku. Jādomā cits maršruts.
Vai paspēsim laikā nonākt pie karuseļa?
Jā, mēs Kanāda!
Ko? Kas ir?
Pārrēķinu. Labais pagrieziens.
Ko? Labais?
Priekšā labais pagrieziens.
Vai GPS neskan jocīgi?
Mīļais, viss kārtībā. Brauc.
Izklausījās kaut kā dīvaini.
Vēlreiz pa labi!
-Pa labi. -Vēlreiz labais pagrieziens.
Vēlreiz labais? Tiešām?
-Pa labi! -Tagad! Pa labi!
-Mēs braucam atpakaļ. -Rekur karuselis!
Vai Vudijs paspēs tur nokļūt?
Nē. Aizmirsti. Nekad. Nekādā gadījumā.
-Neies krastā. Atsakos. -Djūk, tev izdosies.
Ātrākais veids, kā nokļūt pie karuseļa.
Iepriekšējais lēciens izdevās.
Jā, tur bija viens metrs. Te ir 12!
Nuja! Djūks Bumbums neatkārto triku divreiz.
-Nē. Nekad. -Nē, nē.
Viņš būs tas, kurš aizlēks 12 metrus un avarēs tajā mērķī!
Jā, viņš būs.
Esmu Djūks Bumbums!
Vecīt, es to varu!
Jā, tu Kanāda!
-Izdarīšu to aizvērtām acīm. -Jā, tu... Ko?
-Trīs, divi, viens. Aiziet! -Ko? Nē, pagaidi!
-Ko viņš dara? -Ak nē.
Es veltu to tev, Režan.
Bumbum!
Jā!
Viņš to paveica!
Labi, tagad mūsu kārta!
Jūs dzirdējāt šerifu. Laižam!
Ī-hā!
Atkal pa labi!
Atkal pa labi? Tas nav pareizi.
-Esi drošs? -Nejēdzīgā īres mašīna.
-Jāgriež riņķī. -Nē!
Pārrēķinu. Labais pagrieziens.
-Laikam salūzusi. -Nē!
-Kas notiek? -Mīļais, ko tu? Brauc lēnāk!
Es nevaru!
-Spied bremzi! -Es cenšos.
Redzu treileri. Tas dodas dienvidu virzienā.
Gabija?
Man šķiet, viņa ir apmaldījusies.
Esi droša?
Plāni mainījušies.
Apstājieties.
Es nevaru! Īrēta mašīna!
Nesaprotu, kas notiek!
Esmu tā satraukusies.
Ja nu es viņai nepatikšu?
-Gabij. -Nezinu, vai to spēšu.
Gabij, tu pareizi teici.
Tā ir cēlākā rīcība, uz kādu rotaļlieta spējīga.
Labi.
Mazliet pabīdies gaismā.
Ne pārāk tālu.
Tur būs labi.
Ideāli.
-"Viens, divi... -gatavs".
Arī tu esi pazaudējusies?
Es esmu Gabija Gabija. Vai būsi mana draudzene?
Es tev palīdzēšu.
Atvainojiet, vai palīdzēsiet mums?
Mīļā, kas noticis?
Es nevaru atrast mammu un tēti.
Neraizējies. Es palīdzēšu viņus atrast.
Viņiem tepat vien jābūt.
Viņa bija mums līdzās.
Viņa stāvēja, lūk, tur.
Uz brīdi nolaidu acis.
Mammīt!
Es nevarēju tevi atrast,
bet tad atradu šo lelli.
Redz kā?
Viņu sauc Gabija Gabija.
Mēs to tiešam paveicām.
O jā! Jā!
Tas bija vienreizēji.
Esam lieliska komanda, draugi.
Nekavējoties apstājieties!
Gandrīz jau galā.
-Apstājies! -Apstājies!
Vai esam mājās?
Ser, lūdzu, izkāpiet no automašīnas.
Tētis nonāks cietumā.
Visi uz jumta. Aiziet.
Dakšiņ, tev būs svarīgs uzdevums.
Man?
Arlabvakaru.
Kas tad nu?
Kaut kas neiedomājams.
Ei.
Paliec sveiks, kovboj.
Laimīgu taciņu.
Billija, Kaziņa un Rūcīte, rūpējieties par viņu.
Man prieks, ka vēlreiz satiku tevi.
Es ne...
Paliec sveika, Bo.
Baz, es...
Viņai viss būs labi.
Bonijai viss būs labi.
Esi drošs?
Ieklausies savā iekšējā balsī.
Bo?
-Vai tā ir viņa? -Lai pērkons sasper, Bo!
Džesija.
Bo!
Atā, Dakšiņ.
Dakšiņ? Kurš vaktē durvis?
-Skrienam! -Ak vai.
Mīļo stundiņ! Nojume. Kas notiek?
Vai Vudijs tagad ir pazudusī rotaļlieta?
Viņš nav pazudis.
Vairs ne.
Līdz bezgalībai...
Un tālāk.
Vēl viens aizgāja.
Mēs nekad netiksim prom.
Varžu kāja.
Augšā, Varavīksnes tilt.
Vai krupja kungi vēlas iztrakoties ar bērnu?
Mēs varam noorganizēt.
-Varat? -Tiešām?
O jā! Uzticies, Džeremij.
Labi pastrādājām, draugi.
Katram laimestam sagādāts bērns.
-Ko tālāk? -Atstājiet mūsu ziņā.
Mēs zinām, kas darāms.
Mīkstuļu tracis!
Kā tev patīk, ko?
Dabūji mīkstuļu traci, dēliņ!
Dejo!
Dejo! Cilā celīšus!
Paskat, kā kājiņas kust!
Varētu atdot vēl citas rotaļlietas bērniem.
Jā, lai iet!
Vai jums tiešām ir lāzeracis?
Jā.
Čau, rotaļlietas. Atā, rotaļlietas.
Džesija atgriezusies!
Kāda bija pirmā diena? Izstāsti visu!
-Tur bija... -Kā veicās ar "izrādi un paskaidro"?
Tu gribi sacīt "rādi un stāsti".
Vai kāds ēda plastilīnu?
Paklau, draugi!
Bonijai šodien lieliski veicās pirmajā klasē.
Viņa pat ieguva sev draugu.
Jau iedraudzējusies.
Nē, viņa uztaisīja sev draugu.
Nāc nu laukā.
Sveiki, esmu Dakšiņš.
Atkritums?
Nē, rotaļlieta. Es esmu...
Mēs visi esam rotaļlietas.
Neatkārtojamas, skaistas rotaļlietas.
Es visu paskaidrošu.
Kā es varu būt dzīva?
Es nezinu.
Es reiz biju vientuļš kovbojs
Pavisam vientuļš
Tu ieradies un pārvērti manu dzīvi
Un salaboji manu salauzto sirdi
Es reiz biju vientuļš kovbojs
Kam nav neviena drauga
Tagad man draugu atliku likām
Nekad vairs nebūšu vientuļš
Viens tu nevari būt laimīgs
Vai vārdi šie patiesi nav?
Nav
Kad kāds tevi noceļ no plaukta
Un paspēlējas, tas ir brīnišķīgi
Brīnišķīgi
Es reiz biju vientuļš kovbojs
Bet tagad neesmu vairs vientuļš
Es uzzināju, ko nozīmē mīlēt
Nekad neesmu tā juties
Es reiz biju vientuļš kovbojs
Bet tagad neesmu vairs vientuļš
Tulkoja: Gundega Gulbe
Bumbum!
Jā!